*** BALADĂ DE IARNĂ *** Episodul 15
Traducerea și adaptarea ~~ Claudia75 ~~
Îmi amintesc când ne-am întâlnit prima oară.
Ne-am cunoscut în autobuz.
Ai ațipit pe umărul meu.
Așa am făcut.
Ne-am întâlnit în autobuz.
Îți amintești.
Aveai părul lung atunci.
Și te tot uitai la mine.
Și?
Îți mai amintești ceva?
Mi-l amintesc vag pe Sang-hyuk.
Dar...
Nu-mi amintesc de alți prieteni.
Nu știu.
Nu-i nimic.
Știi că ești Joon-sang.
Asta e suficient. Nu fi nerăbdător.
Chiar sunt Joon-sang?
Amintirile mele despre noi sunt exacte?
Sunt atât de fericit că îmi amintesc de tine.
Atât de fericit.
Mulțumesc, Joon-sang.
Când ai ajuns acasă?
Ce faci?
Yujin, ce s-a întâmplat?
Jin-suk...
Joon-sang.
Ce e cu el?
Și-a recuperat memoria.
Serios?
E adevărat, Yujin?
Mă bucur atât de mult.
Ce? Lui Joon-sang i-a revenit memoria?
Poftim?
- Aș dori să-l văd pe dl. Lee Min-hyung. - E supus unor investigații.
- Ar trebui să revină în salon curând. - Și-a redobândit memoria?
Ați aflat. Felicitări.
Joon-sang.
Mi-era teamă că n-o să răspunzi dacă te strig așa.
La ce te gândeai?
- La nimic special. - Știu.
La trecut, nu-i așa?
Unele lucruri mi le amintesc perfect, altele deloc.
Nu sunt sigur dacă sunt vise sau realitate.
Știi că ești Joon-sang.
O să te vindeci complet.
Chelin!
Ce faci aici singură? Ar fi trebuit să ne suni.
- Nu mă bate la cap. - Te torturezi singură.
Ați fost la spital? Yujin ce face?
Cred că e extaziată că Joon-sang și-a redobândit memoria.
N-am fost nici noi acolo.
Yujin se simte atât de prost că nici nu vrea să vorbească despre asta.
N-o înțelege greșit.
Desigur. Ea e întotdeauna îngerul perfect.
Am venit pentru că ne facem griji pentru tine.
Nu vă stă în fire să vă faceți griji pentru mine.
Ce, ați crezut că veți găsi o femeie distrusă?
Nicio grijă.
Cât despre Yujin și Joon-sang...
O să aștept să văd cât de fericiți vor fi împreună.
De ce nu-și amintește nimeni de Min-hyung?
De ce toți îi spun "Joon-sang"?
Îl vreau înapoi pe Min-hyung al meu.
Vin imediat. Am gătit ceva bun, Joon-sang.
Am aflat...
că Joon-sang și-a redobândit memoria.
Așa este.
Nu complet, dar își amintește de tine.
Așa?
Nu sunt amintiri prea plăcute.
Vrei să-l vezi?
Poate mai târziu.
Bine.
Yujin.
Nu regret că ți-am ascuns că Min-hyung e Joon-sang.
Dacă aș fi pus iar în situația asta, aș face la fel.
N-am vrut să-ți spun. Eram...
Sperăm că n-o să afli.
Nu doream să te pierd.
Pentru că...
Tu ești și prima mea iubire.
Sang-hyuk.
O să-ți redau libertatea.
Nu te pot lăsa să-l pierzi a doua oară.
Voi fi pedepsită pentru asta.
Voi fi pedepsită pentru că te-am rănit.
Nu spune asta. Sunt bine.
Nu vreau să te văd plângând pentru că mă doare.
Nu plânge.
Ce ironic.
Joon-sang încearcă să-și amintească,
iar eu încerc să uit.
Nu știu dacă voi putea, dar o să încerc.
Chiar dacă te voi suna sau voi vrea să te vizitez,
să nu-mi dai atenție.
Nu-mi zâmbi și nici nu-mi arăta lacrimile tale.
Poți face asta, da?
O să mă ajuți, nu-i așa?
Îmi pare atât de rău.
Sincer îmi pare rău.
Asta e ultima oară când vei mai plânge din cauza mea.
Cât despre promisiunea mea de a-ți fi mereu alături...
îmi pare rău că nu o voi putea onora.
Nu uita tot ce ne-a legat
Chiar când nu voi mai fi lângă tine, nu uita,
Chiar de prima dată și chiar și acum,
Iubirea mea e atât de aproape... totuși, atât de departe,
Te voi aștepta...
Oriunde te-ai afla... te voi aștepta,
Așteaptă-mă până ajung acolo,
Exact ca la-nceput,
Chiar dacă voi întârzia puțin,
Să nu mă uiți, să nu mă uiți... eu te voi găsi.
Ce-ai spus?
Îmi pare rău, dar nu mă pot căsători.
Îmi pare nespus de rău.
Dragule...
Spune-ne ce se întâmplă. Căsătoria nu e o joacă de copii.
Îmi pare rău.
Ți-a spus Yujin iar că nu se poate căsători cu tine?
Nu.
Eu nu mai vreau să fac acest pas.
Ce vrei să spui?
Tată.
Am crezut că o iubesc.
Dar a fost o obsesie.
M-am agățat de ea nevrând s-o pierd în favoarea altuia.
- Am fost gelos și frustrat. - Sang-hyuk.
Nu vreau să mai fiu așa.
Nu e drept nici pentru ea, nici pentru mine.
Când relația a ajuns până aici?
Am printat și invitațiile.
Îmi pare rău.
O să-i spun eu mamei ei, așa că să nu-i spuneți nimic.
Vă rog să mă scuzați.
Sang-hyuk!
Dragul meu, ce faci...
Te simți bine? Mai bine te-ai întinde puțin.
Yujin.
E în regulă pentru tine să fii aici?
M-am întâlnit cu Sang-hyuk.
Totul e bine.
Îmi pare rău, Yujin.
Joon-sang.
Da, mamă.
Dragul meu.
Sang-hyuk o părăsește pe Yujin.
Vrea ca ea să fie cu cel pe care-l iubește.
Cred că e cel mai bun lucru pentru Yujin.
Dar mă doare sufletul pentru Sang-hyuk.
Cine e tatăl meu?
Ai spus că ai vrut să am un tată.
Chiar și când eram Joon-sang, n-am știut cine e tatăl meu?
Nu ți-am spus niciodată.
Cum era?
Chiar vrei să știi?
Întrebând despre tatăl tău, îmi dovedești că ești Joon-sang.
Nu ești Min-hyung.
Văd că întrebarea mea te doare.
Îmi pare rău. Nu trebuie să-mi răspunzi.
Am iubit cu adevărat pe cineva în tinerețea mea.
Dacă ți-aș spune că nu l-am uitat,
nici măcar pentru o clipă până astăzi,
m-ai crede?
Dar el...
...m-a părăsit.
M-a uitat.
Apoi a murit.
I-am purtat pică și m-am întristat
că el și-a putut continua viața
și a putut fi fericit fără mine.
Chiar și acum,
inima încă mă doare.
Am putut supraviețui datorită ție.
Tu ai fost singurul motiv
pentru care am putut merge mai departe.
Nu e important cine e tatăl tău.
Ești fiul meu.
Nu am nevoie decât de tine.
Agață-le aici.
Nu poți să le pui cum trebuie?
Nu ai voie să fumezi în studio.
Ai dreptate.
Bun.
Da, mamă. Apartamentul e frumos.
Nu-ți face griji. O să cumpăr ce am nevoie.
Treci pe aici după ce fac puțină curățenie.
Ușa era deschisă.
- Ai nimerit locul? - Sigur.
- Pentru tine. - Mulțumesc.
- Ești prima vizitatoare. - Ce onoare.
E drăguț.
Ca Min-hyung, n-am avut nevoie de o casă.
Dar bănuiesc că Joon-sang e altfel. E așa bine să ai o casă a ta.
Dar pare atât de goală.
Las-o pe experta de față să-și facă treaba. O să mobilez locul.
E bine așa cum e.
Casa e acolo unde se află cel iubit.
Chiar fără să am nimic, am inima ta.
Ajută-mă cu asta.
Tabloul acesta e frumos. De unde-l ai?
- E lucrarea mea. - Când l-ai pictat?
Porecla dirigintelui nostru?
Nu știu.
Gargamel.
Ne-a pedepsit odată.
Îți amintești cum?
Ne-a pus să facem ceva timp de-o lună.
Lasă-mă să-ți dau un indiciu.
Să curățăm un anumit loc.
Toaleta?
Nu, incineratorul de gunoi.
- Înseamnă că am fost zurbagii. - Poftim?
Tu ai fost. Eu am fost o elevă model.
A fost numai vina ta.
Nu cred.
Minți profitând de faptul că nu-mi pot aminti.
- Nu te cred. - Atunci încearcă să-ți amintești.
Încă un lucru.
Prima zăpadă de când ne cunoscusem.
- Ți-am împrumutat ceva. - Mănușile.
Îți amintești asta?
Nu, mi-ai spus tu.
Și că nu ți le-am mai dat înapoi.
Că nu am mai venit în ziua în care trebuia să ți le returnez.
Așa este.
Eu ți-am spus.
În ziua aceea, se presupunea că trebuie să-mi spui ceva.
- Animalul tău preferat? - Cățelul. Al tău?
- O persoană. - Cine?
Hai să ne întâlnim aici în ajunul noului an.
O să-ți spun atunci.
Mă întreb...
ce aveam de gând să-ți spun.
Îmi pare rău că nu-mi amintesc.
E în regulă. Îmi amintesc eu tot.
Până la urmă o să-ți amintești și tu.
Acestea aparțin ultimului sezon. Unde este noul lot?
- La parter. - Sortează-l.
Alo?
Dle. profesor!
- Ne-a fost dor de dvs. - Stați.
Este 19:00 fix.
Abia ați ajuns la timp.
Toți ceilalți întârzie.
Cu tine am vorbit ultima dată.
- Yujin. - Sunt Jin-suk.
Așa.
- Te-ai făcut mai frumoasă. - Mulțumesc.
- Afacerea ta merge bine? - Da.
Vagabonzilor!
Bună seara.
Cum îndrăzniți să întârziați la întâlnirea cu profesorul vostru?
Sunteți prea exigent, dle. profesor. Am întârziat doar un minuțel.
De unde ai ceasul ăla?
Sang-hyuk, ochii care nu se văd, se uită.
Da, într-adevăr.
Nici voi nu v-ați văzut de mult?
Trebuie să vă reuniți mai des.
Datorită mie, v-ați reîntâlnit.
Ce vă aduce la Seul?
- Am avut niște treburi de rezolvat. - Asta ce e?
Un premiu pentru tehnica predării?
Felicitări.
"Se acordă profesorului mai-sus menționat..."
Nu-i mare lucru.
Faptul că ați venit la întâlnire e un premiu mai important.
Oricum, e o scuză să vă văd, copii.
Am fost atât de surprinsă să primesc telefonul dlui. profesor.
Ar fi trebuit să-l contactez eu prima.
M-am simțit prost.
Ce o dori, așa dintr-odată?
O vrea, probabil, să-și vadă elevă preferată.
Elevă preferată?
Care întârzia și chiulea mereu de la cursuri?
Hei!
Știe că vin și eu?
Nu, vreau să-i fac o surpriză.
Cred că va leșina de emoție.
Crezi că o să-și amintească de mine?
Sigur că o să-și amintească.
Bănuiesc că nu i-au murit prea mulți elevi.
Va fi atât de fericit să vadă că ești în viață.
De ce Yujin încă nu e aici?
Dle. profesor.
Ați sunat-o și pe ea?
Bineînțeles.
Am aflat că ați anulat nunta,
dar tot am anunțat-o.
Mai copii, voi sunteți prieteni dinainte de a fi iubiți,
și, în plus, sunteți foștii mei elevi.
Nu știu cum stau lucrurile, dar ar trebui să vă mai întâlniți.
Yujin. Vino, vino.
Tu?
Kang Joon-sang?
Ești chiar tu, Joon-sang.
Sunt atât de fericit să te văd.
La așa ceva nu m-aș fi gândit.
Și ți-ai redobândit memoria doar parțial?
Da.
Să ai răbdare.
Cât din trecut îți amintești?
Vei fi bine.
Nu știu ce a fost în capul vostru, copii.
Știați că trăiește și nu mi-ați pomenit nimic?
Dacă n-ar fi venit Yujin, n-aș fi aflat niciodată.
Lui Yujin i-a păsat mereu de Joon-sang.
Dle. profesor, îmi cer scuze, dar eu trebuie să plec.
- Chelin. - O aduc eu înapoi.
Sang-hyuk.
Chelin, te simți bine?
Nu, nu mă simt bine.
M-am gândit că aș putea să-l uit dacă nu-l mai văd.
Dar să-i văd pe toți atât de amabili... simt că-mi ies din minți!
Chelin.
Pe tine nu te înfurie să-i vezi pe cei doi împreună?
Doar eu simt furie? Doar eu?
- Te duc acasă. - Nu-i nevoie. Mă duc singură.
Cred că n-ar fi trebuit să aranjez întâlnirea asta.
Dle. profesor!
E timpul să plec.
- Permiteți-mi să vă conduc. - E în regulă. Rămâi aici.
Rămâneți fermi pe poziție și rezolvați-vă problemele!
Nu mai bea, Yong-kuk.
Îmi pare rău, prieteni.
Habar n-am avut că ne-a chemat pe toți.
N-ai știut.
Nu e vina ta.
Yong-kuk, Jin-suk, îmi pare nespus de rău.
Nu ți-ai recuperat memoria complet?
Doar o mică parte.
Îmi amintesc că sunt Joon-sang și câteva lucruri despre Yujin.
Îmi pare rău.
Am crezut că ești Joon-sang, dar încă ai reminiscențe din Min-hyung.
Termină.
Ce-ți amintești?
Că ești Joon-sang și chipul lui Yujin.
Asta-i tot?
Nu-i nimic dacă nu-ți amintești de mine sau de Jin-suk.
Dar îți amintești că l-ai lovit pe Sang-hyuk?
Îi căutai nod în papură și te certai cu el din orice fleac.
Iar după presupusa ta moarte, s-a luptat timp de zece ani
cu amintirea ta, întipărită în inima lui Yujin.
E minunat că ești în viață și că îți redobândești memoria.
Dar Sang-hyuk și Chelin sunt mult mai importanți pentru mine.
Ajunge.
Știi cât au suferit din cauza ta?
Știu că Yujin a suferit cel mai mult.
Dar de suferit, am suferit cu toții.
Timp de zece ani, nu ți-am uitat niciodată numele.
Nu-ți aminti doar de Yujin,
ci și de durerea pe care i-ai cauzat-o lui Sang-hyuk.
Amintește-ți că toți te iubeam.
Amintește-ți de călătoria noastră la munte.
Readu prietenia noastră la acel moment.
Dă ceasul înapoi și amintește-ți totul.
Am greșit că te-am adus aici.
Yujin.
Ce fel de persoană am fost?
De ce nu am făcut altceva decât să-mi rănesc prietenii?
Joon-sang.
Ce este?
Am nevoie de ajutorul tău.
La ce?
Pot să-ți împrumut memoria?
Joon-sang.
Hai să mergem la Choonchun.
Arată-mi ce s-a întâmplat acolo.
Cred că asta mă va ajuta să-mi amintesc.
De ce îți dorești asta așa dintr-odată?
Din cauza a ceea ce s-a spus ieri?
Nu, pur și simplu, vreau să-mi recuperez amintirile.
Să mergem.
În autobuz stăteam exact pe locurile astea.
Aici?
Eu stăteam aici, iar tu lângă mine.
Îți amintești când m-am urcat pe spatele tău ca să sar peste zidul ăsta?
Nu sunt sigur.
Apleacă-te.
Te-ar putea ajuta să-ți amintești.
- Yujin! - Grăbește-te.
Așa?
Nu, stai mai aplecat.
- Așa? - Da.
Și atunci erai tot așa grea?
Am jucat și volei?
Da.
Cu mingea?
Am una.
Hai să jucăm.
De ce n-ai lovit mingea?
A căzut în spatele tău.
Nu-ți amintești?
Jucăm până îmi amintesc.
Fii pe fază.
Ce-i cu tine? Jucai bine volei.
Mă întreb ce am făcut la masa asta.
Ghici.
Am mâncat aici?
Nu.
Nu știu. Ce-am făcut?
Am făcut doi oameni de zăpadă. Unul pentru fiecare din noi.
Cred că se numeau 'Joon-sang' și 'Yujin'.
I-ai pus să se și sărute.
Să se sărute?
- Și noi? - Noi?
Probabil ne-am sărutat și noi.
Cum ne-am sărutat? Vino încoace. Cum am făcut-o?
Așa?
Cred că nu așa.
Chiar nu-mi amintesc nimic.
Îmi pare rău.
Aruncam pietre în lac?
Îți amintești?
Nu, e doar o bănuială.
Atunci lacul era înghețat tun.
Sunetul pietrelor rostogolindu-se era frumos.
Încă un lucru.
Chiar și după ce-ți vei recupera memoria,
n-o să știi asta.
Numai eu și prietenii mei știm.
Ce anume?
Aici ne-am luat rămas-bun de la tine.
Jin-suk, Yong-kuk, Chelin și Sang-hyuk.
Ți-am organizat o înmormântare simbolică,
chiar dacă tu trăiai.
Ai plâns mult?
Nu.
Dintr-un motiv destul de ciudat, nu puteam să plâng.
Ar fi trebuit să-mi dau seama că o să te întorci.
Nu-mi amintesc absolut nimic.
Iar tu ți-ai amintit de un tip mort timp de zece ani?
Eu n-am făcut nimic pentru tine.
Joon-sang.
Încerci să-ți amintești de dragul meu, nu-i așa?
De aceea ai vrut să vii aici?
Am bănuit că acesta e motivul.
Nu, vreau să-mi și reamintesc.
Vreau să-l readuc la viață pe adevăratul Joon-sang pentru tine.
Îți amintești ce mi-ai spus ca Min-hyung?
M-ai întrebat de ce stăruiesc să readuc la viață amintirile triste.
Ai avut dreptate.
De ce încercăm să ne amintim trecutul?
Vechile amintiri sunt neprețuite, așa este.
Dar împreună ne vom crea altele noi.
Hai să nu încercăm să ne amintim ce-a fost.
Yujin.
Nu-mi pasă că nu-ți poți aminti.
Nu-l iubesc pe acel Joon-sang din amintirile mele.
Te iubesc pe tine, cel care stai acum în fața mea.
Să-ți spun 'dl. Lee' sau 'dl. Kang'?
- Bine ai revenit. - Cred că ți-a fost greu singur.
Ție ți-a fost mai greu. Ar trebui să te mai odihnești.
Fizic vorbind, mă simt bine.
Asta înseamnă că aici nu e încă totul bine?
Îți amintești lucruri?
Nu.
N-ar trebui să urmezi un tratament?
- Vreau să las totul așa. - De ce?
Dacă îmi amintesc totul prea repede,
voi banaliza amintirile prețioase.
Pa.
Aveți o întâlnire la prânz cu dl. profesor Kim.
Și apoi acel interviu după-amiază.
E astăzi? Bine.
- Alo? - Mamă, sunt eu.
Oh, ce este?
Ai spus că mi-ai păstrat toate lucrurile pe care le aveam în Choonchun?
Da.
Chiar și ce purtam când am avut accidentul?
Sunt pe acolo, pe undeva. De ce întrebi?
Fără un motiv special. Te sun mai târziu.
- Unde-o fi? - Ce anume?
Listele cu calculele pe care le-am făcut. Fir-ar să fie...
Nu sunt astea?
Nu e adorabil?
Timp de o lună am știut mereu unde sunt.
- Joon-sang! - Îmi revine totul în minte.
- Ce anume? - Pot să ți-o răpesc pe Yujin puțin?
E urgent.
Joon-sang!
Hai să mergem la Choonchun. Trebuie să-ți dau ceva.
E în regulă?
- Ce cauți? - Ceva.
'KANG JOON-SANG'
'ÎȚI MULȚUMESC PENTRU AJUTORUL DAT ASTĂZI'
Ai găsit ce căutai?
Ce este?
Joon-sang.
Îți amintești locul ăsta?
Îmi pare rău.
Nu-i nimic. Îți vei aminti curând.
De câte ori îți vei aminti ceva, va fi un cadou pe care mi-l oferi.
Cred că ești obosit. Vrei să bem câte-o cafea?
- Sigur. - Mă duc să-ți aduc.
- Animalul preferat? - Cățelul. Al tău?
O persoană.
O persoană? Cine?
Hai să ne întâlnim în ajunul noului an. O să-ți spun atunci.
Joon-sang!
Nu acesta e locul unde trebuia să ne întâlnim...
în ajunul anului nou?
Îmi amintesc ce doream să-ți spun.
Yujin.
Te iubesc.